Hur mår du?
Var är jag?
- Cirka 160 km söder om Tripoli. - I Libyen?
Socialistiska folkliga libyska arabiska Jamahiriya, ja.
Vad hände?
Du var skadad och vi tog hand om dig.
- Varför det? - Du är vår... gäst.
Jag var i Angola, med en kvinna och en pojke.
- Lenora? Roberto? Var är de? - Du fördes hit ensam.
- Vem förde hit mig? - Gary Banks, så klart.
Han flög hit dig i sitt plan.
Tänker du inte öppna det?
Ska jag öppna det?
- De utesluter oss. - Från vad?
Först sjukhuset och nu det här. Jag är rädd.
Vi måste ansöka om att få lämna landet. Innan det är för sent.
Östtyska underrättelsetjänsten
Jag vet inte hur det är med er -
- men jag anade en ton av vår i luften i morse.
Kamrat Dietrich, vad snäll och uppdatera oss om de nya siffrorna.
Ja. - Goda nyheter vad gäller vårt avfallsinitiativ.
Importen av avfall från många västtyska storstäder -
- Hamburg, Köln, Frankfurt, har varit en stor framgång.
I fjol importerade vi tre miljoner kubikmeter avfall från Västberlin.
Det är med stolthet jag kan tala om att vi sedan starten -
- har gjort en vinst på en miljard D-Mark.
- Mycket bra, kamrat Dietrich. - Ursäkta mig.
Importerar vi sopor från väst för att balansera kontot?
Står vi inte över sådant?
Varför skulle vi inte profitera på västs överkonsumtion?
Ja, ja, en miljard D-Mark...
- Vem är ni egentligen? - Kamrat Schweppenstette.
Han är ny i vårt specialkommando... Specialkommission.
- Han leder Operation Atlanten. - Drömfartyget.
Ja, ja, "Drömfartyget". Gå igenom det, så att vi kan gå vidare.
Med nöje.
En Werner Esselborn som är tv-producent i Västberlin -
- har lovat att hjälpa oss med köpet av ett fartyg till våra trotjänare.
Men det här fartyget är inte vilket fartyg som helst.
Utan det är det kryssningsfartyg som tills nyligen användes -
- vid inspelningen av ZDF: s legendariska serie "Drömfartyget".
Det är därför så att säga -
- ett kryssningsfartygs platoniska ideal.
Hur mycket kostar det? Ni får bara 90 miljoner.
Resten får vi genom att bygga om åtta hytter i skrovet -
- till ett lastutrymme där vi transporterar varor till Sydafrika.
Med det menar jag känsliga och mycket värdefulla varor.
FN-sanktionerna gör det svårt för företag i väst att exportera dit.
Vårt kryssningsfartyg är ett perfekt gömställe -
- samtidigt som våra trogna arbetare -
- njuter av den vackra utsikten från däck.
Tack vare kamrat Rauchs arbete i Sydafrika -
- har vi en direktlinje till Kapstaden -
- med hjälp av vilken vi kan leverera vad än sydafrikanerna önskar.
Fordon, kemikalier, vapen. I hemlighet och under radarn.
Tyckte ni inte att det var under vår värdighet att skyffla deras sopor?
Det är en utmärkt idé. Berätta mer.
Västberlin, Västtyskland
Straffet var brutalare än brottet.
I fängelset blev jag förhörd, isolerad, hotad, förvirrad.
Jag erkände snart vandalisering.
Och även olaga intrång. Men landsförräderi?
Jag var ung och rebellisk.
Vad är väl ungdom utan revolt? En ungdom i DDR.
Vi sänder det i DDR, så att så många som möjligt kan höra det.
- Många vill göra sig hörda... - Är ni inte kloka?
Det är människor helt utan skydd.
Sänder du deras berättelser, så leker du med deras liv.
Du vill vara en hjälte, men har inte tänkt igenom det här.
Straffet var brutalare än brottet.
I fängelset blev jag förhörd, isolerad, hotad, förvirrad.
Jag erkände snart...
- Och vi har ändrat alla namn. - Du vet inte vem du har att göra med.
Sänder du det, är fängelse hennes minsta bekymmer.
- Du kan ju köpa ut henne, Tobias. - Hur sa?
Köp ut henne så som du köpte ut mig en gång.
Att rädda dissidenter går alltid hem här.
Det är inte jag som har skrivit en succéroman om DDR.
Kom igen, hur mycket var jag värd i väst?
"Se hit! Han har blå ögon och kan skriva bra sexscener."
Ursäkta mig.
- Tischbier. - Kan ni tala ostört?
Ett ögonblick.
Libyska revolutionens ledare Muammar al-Gaddafi -
- tar emot östtyska kommunisten Günther Kleiber -
- ifrån DDR:s ministerråd för ett vänskapligt samtal.
Günther Kleiber har bjudits in till samtal om -
- ett djupare samarbete mellan socialistiska arabiska armén...
Nu.
Ni skötte er bra i Sydafrika. Alla här var väldigt nöjda. Vad nu?
Vi kan ha hittat ett nytt sätt att avslöja dissidenter.
- Kan ni vara mer konkret? - Jag behöver mer tid.
Dessutom måste alla återhämta sig efter resan till Kapstaden.
En av våra största framgångar någonsin.
- Jag bryr mig mer om framtiden. - Ni?
- Var är er känsla för kollektivet? - Skynda er på.
Jag ska göra mitt bästa.
al-Gaddafi skickade en hälsning tillbaka till Honecker.
Han hyllade DDR:s fredspolitik -
- deras solidaritet gentemot Libyen och det arabiska folkets kamp.
Hon gillar visst dig.
Hon låg hos mig när jag vaknade. Hon följer efter mig.
Vad är det?
När ni vek mina kläder när jag sov, hittade ni ett fotografi då?
Nej.
Kom in. Jag heter Khaled.
Sätt dig. Du är bland vänner.
Han är så kort. Och ung.
Kolibrier är små och snabba.
- Säker på att det är han? - Banks hävdade det.
Men för det priset måste vi försäkra oss om det.
Med tanke på hur du såg ut när du kom så har du tur som lever.
Berätta om dig själv.
- Är det här en arbetsintervju? - Kanske.
Jag kommer från Östtyskland, men de senaste tre åren -
- har jag arbetat som lärare på ett barnhem i Angola.
Ja, och innan dess?
Jag var soldat i östtyska armén. Gränsvakt i Berlin.
- Är det allt? - Mer eller mindre.
Vi är vapenbröder.
Vår broderliga ledare beundrar ert land.
Vi ogillar väst och USA, precis som ni.
I Östtyskland definierar vi oss också utifrån vad vi är för.
Precis som ni.
En stat för folket, av folket.
Tänk om vi kunde ena våra resurser för att uppnå gemensamma mål.
Min syster bor i Östberlin. Hennes man är Libyens ambassadör.
- Har ni varit där? - Nej, nej.
Hon berättar bara om när hon går över till väst och shoppar -
- på en gata med ett märkligt namn. Ku'damm?
Jag kan inte hitta den på kartan.
Nej, för det är ett smeknamn.
På kartan står det "Kurfürstendamm". Ska jag skriva ner det?
Tack.
Jag har hört att där är kallt. Jag träffar henne hellre i Paris.
Jag har aldrig varit mer redo att åka hem.
Ursäkta oss ett ögonblick.
Bombangrepp i Paris!
Var var vi?
Min arbetsintervju?
Gary Banks berättade några imponerande historier om dig.
Hur mycket begär han för mig?
Så historierna är sanna?
Hade jag varit här annars?
Tripolis internationella flygplats, Libyen
Tänk att springa på er här.
- Var är de? - Lugn och fin.
Säg att du fick ut dem båda två ur Angola, i livet.
DeGraaf säger att det var en katastrof.
MPLA kontrollerar raffinaderiet. Ni misslyckades.
Vägen till helvetet är kantad med goda intentioner, fru Winkelmann.
Och, tro mig, mitt uppdrag gick inte heller så bra.
Men jag har fortfarande det här i säkert förvar.
- Är det mitt eller ert? - Det beror på.
- Säkert att det är han? - Kolibri? Ja, det är han.
Varför skulle jag tro dig?
- Och det här är...? - Hans grabb.
Han tittade på fotot hela vägen, så jag tog det när han sov.
Söt kille. Och hans moster?
Pengarna först.
25000 per skalle. US-dollar.
De på säkerhetstjänsten är några snåla jävlar.
Vad sägs om 25000 per skalle och att jag behåller diamanten?
Kommer inte på fråga. Den är värd 20000 till.
Och jag gör dig en tjänst här.
För säkerhetstjänstens underbarn?
Folk kommer att köa för att lägga vantarna på honom.
Jag har KGB, CIA och MI6. Jag ska säga er en sak.
Jag har en kille här i Libyen som tar honom om det här inte fungerar.
Vi kan väl snacka om det?
Jag kollade upp den här Werner Esselborn. Oj, oj, oj.
Tv-branschen i väst är full av märkliga typer. Var försiktig.
- När var ni i väst senast? - Hur så? 1961.
Jaha.
Något nytt från Lenora?
Nej. Senast vi hördes gick allt planenligt -
- men pengarna har ännu inte kommit.
Ingen svarar när jag ringer till henne i Kapstaden.
Hon kan väl inte ha stuckit med pengarna?
Naturligtvis inte. Det skulle hon aldrig göra.
Men var kan hon vara?
Nämnde hon möjligen Kolibri när ni talades vid senast?
Nej. Han är väl kvar på barnhemmet i Angola?
Det vill man ju hoppas.
Hotell Luanda, Angola
Det är ingen hemma. Tala in ett meddelande efter tonen.
- Schweppenstette. - Jag beklagar.
Vi stötte på ett par oväntade komplikationer.
Kolibri är försvunnen. Jag måste utgå från att han är död.
Jag är hemskt ledsen.
Var tillbaka senast 23.00 annars förvandlas ni till en pumpa.
Hur sa?
Cinderella?
Notera alla utgifter i det här häftet.
Kaffe och livsmedel. Allt måste noteras.
Var på er vakt. Lägg band på köplusten.
Ta inte emot några gåvor och ingen alkohol, det försämrar ert omdöme.
- Och kom hem med en fin båt. - Jaha, ja... Askungen.
Vad gör du, pojk?
Stanna! Vad gör du? Va?
Vänta! Det är okej, jag känner honom.
Var är Martin?
- Bara ät nu. - Är han död?
Jag vet inte.
Vad vill du, Roberto?
Åka till Östtyskland. Så som ni lovade, för att studera.
Jag vill lära mig att spela Tjajkovskij, som Martin.
- Det kan jag ordna. - Säkert?
Ja.
- Pappa, mitt skosnöre har gått upp. - Kom här.
Nu går vi.
- God dag. Kan jag hjälpa er? - Nej tack, jag tittar bara.
Det kostar extra.
- Hur mycket? - Tjugo spänn.
"Spänn"?
- Vet ni vad, ni får fem. - Det var ett skämt.
Naturligtvis får ni se er omkring.
Det vet jag väl.
- Det är ju ett fritt land. Inte sant? - Ja.
Banks.
- Salaam alaikum. - Alaikum salaam.
Jaha, har ni kollat lådorna? Är min skuld betald?
Ja, missilerna täcker precis din skuld.
Men du talade så väl om Kolibri.
Vi vill ha honom också.
Han är inte billig.
Jag är beredd att vara väldigt generös. Femton?
Jag vill kolla varan först.
Du kommer att se att vi har tagit väl hand om honom.
Hotell Voltaire...
Älskling, jag är hemma.
Hur är det, kompis?
Har du saknat mig?
Nej, nej. Förlåt.
Araberna har väl i alla fall lappat ihop dig ordentligt?
- Var är Lenora? - Varför bryr du dig om det?
Kärringen lämnade dig att dö, kompis.
- Och Roberto? - Vem?
Pojken?
Jag är ledsen, men jag tror inte att någon överlevde.
Det var en jävla röra.
Du har mig att tacka för ditt liv... Kolibri.
- Banks? - Vilken tur jag har.
Kom, Banks. Det har börjat.
Vad i helvete...?
Gå och se vad det är.
En landmina av modell KP 220. Perfekt i en öken.
Vänta!
Bäst att ni håller koll på era husdjur.
- Ert kaffe. - Tack.
Västberlin, Västtyskland
Biljett. Toalettbesök. Korv. 1 Cola. 1 kaffe.
Herr Gross? Esselborn. Werner Esselborn.
Välkommen till det gyllene väst. Bra att ni inte har gått vilse.
Mitt barnbarn fyller år.
Kan vi komma till saken direkt? Jag har lite ont om tid.
Hur fort kan ni skriva ett köpeavtal för kryssningsfartyget?
- Inklusive inventarier... - En snaps?
- Nej tack... jag dricker inte. - Två snapsar!
- Men först de viktigaste punkterna. - Naturligtvis. En kaka?
Jag ska bjuda honom på några glas. Han dricker whisky.
Vi har bara vodka.
Ännu bättre. Jag kommer att dricka lika mycket.
Jag betalar för vodka, men dricker bara vatten. Okej?
Jag tar den första nu.
En till, tack.
Får jag bjuda på ett glas?
- Du räddade ju mitt liv, eller hur? - Ja, det gjorde jag.
- Jag dricker whisky. - De har bara vodka.
Okej, då dricker jag vodka.
Må du vara i himlen en stund innan djävulen vet att du är död. Skål.
Jag har inte lärt honom något.
Inte att fiska, inte att spela fotboll. Inte ens att simma.
Jag lärde aldrig känna honom och nu är det för sent.
Vet du vad vi ska göra nu?
Vi ska skaka de luriga...
Nej, jag menar att vi ska skaka på de lurviga.
- Nej, nej, nej. - Jo, jo, jo.
- Nej, nej, nej. - Kom nu.
Jag älskar den här låten!
Bra försök, Kolibri.
Vi har fest här, Khaled. Gör oss sällskap.
Sätt dig.
Vem arbetar du egentligen för?
Ingen. Inte ännu.
Varför litar jag inte på dig?
Sanningen är som solen.
Man kan stänga den ute, men den finns kvar.
Vem sa det? Engels?
Elvis.
Vet du inte vem Elvis är?
Killen med slickat hår, vita kläder och en röst som...
Inte?
Förklara det här.
Jag behövde veta vad ni planerade innan jag kunde bli delaktig.
Ni vet vem jag är. Tror ni att jag jobbar med vem som helst?
- Du har inget val. - Jo, alltid.
- Banks vill ha rejält betalt för dig. - Spara era pengar.
Vapenmarknaden du har anordnat här, Khaled...
- Det är rena leksaksbutiken. - Nu förstår jag inte.
Jag är för fan vapnet, Khaled. Förstår du inte det?
Och nu när jag vet att ni två är proffs...
...så kan ni räkna med mig.
Vad mysigt ni har det.
Nu ska vi förhandla om priset på min vara.
Jag räddade hans liv. Jag äger honom.
Vi pratar under civiliserade former i morgon.
- Jo! - Jag vill ha mina satans pengar nu.
Sluta.
Skärp er nu.
Helvete.
- Han stack! - Jaga efter honom!
- Hämta honom! - Skynda på!
Vi var unga. Våra vänner hade satts i fängelse.
Andi och Steve. Vi var arga.
Vi ville statuera exempel, men vi var också fulla.
Det var bara halvpolitiskt, vi var mestadels unga och dumma.
Vi klottrade "Frige Andi och Steve!" i ett nybyggt bostadsområde.
Sätt på radion. Kanal 68.
Vi blev anmälda på morgonen och satt häktade på kvällen.
Straffet var brutalare än brottet.
Jag blev förhörd, isolerad, hotad, förvirrad.
Jag erkände snart vandalisering.
Och även olaga intrång. Men landsförräderi?
Jag var ung och rebellisk.
Vad är väl ungdom utan revolt? En ungdom i DDR.
Det var första delen i vår nya serie:
"Röster från en förlorad generation i DDR."
Thomas...
Sprid budskapet. Hjälp oss att tala för våra vänner på andra sidan -
- som är offer för en polisstat.
Nu en av mina favoriter, det östtyska punkbandet Feeling B.
Nu drar vi härifrån. Kom, följ efter mig.
Jag har varit i väst.
Jag ville ge mitt barnbarn en nallebjörn.
- Mitt i natten? - Ja.
Jag har druckit lite. Ett glas eller två.
- I tjänsten. - Kom in, jag sätter på kaffe.
Ingrid...
Det är något jag måste berätta.
Gäller det Martin?
Martin? Nej, varför tror du det?
Det är inte så viktigt.
Vet du hur mycket klockan är?
Till dig.
För gamla, goda tiders skull.
Tripolis internationella flygplats, Libyen
Martin Rauch.
Såld till högstbjudande.
Har du någonsin varit i Paris?
Text: Anna-Karin Strobel Lando www.sdimedia.com